- Det brinner! - Är det du?! Försvinn härifrån!
Kättare! Kättare!
- Döda kättaren! - Dränk honom!
Det är djävulen! Han ska rädda sin undersåte!
Djävulen kunde inte komma. Ni får nöja er med mig.
Det här rör inte dig. Han dödar vår boskap och förorenar brunnen!
- Hur kan man bränna ner kyrkor? - Jag ska fråga honom.
Han slåss som en korsriddare. Soldat? Redo för strid!
- Kom tillbaka med honom! - Kättare!
Förlåt mig, herrn, men...
Varför räddade du honom och inte kyrkan?
För att kyrkan inte fick plats bakom mig på hästen!
- Vad är det här för något? - Det är nog österländska symboler.
Djaq, säger de dig något?
Jag vet inte. Nån slags kod, kanske.
Märkligt... Han slogs som en korsriddare i Locksley.
- På fel sida, verkar det... - Nej. Han tillhörde kung Rikard.
- Men nu har han mist förståndet. - Korsfararsjukan...
Många fler lär insjukna om kriget fortsätter. Han behöver vård.
- Du måste ta hand om honom, Much. - Ånej, herrn.
Snälla du! Titta på honom. Du menar väl inte...?
- Du har tagit hand om mig. - Ja, men den här är ju livsfarlig.
Det är nog första gången vi är ense om något!
Han bränner kyrkor och förorenar brunnar.
Som du vill. Jag tar hand om honom, om du besvarar min fråga först:
Hur tar man hand om en mentalt störd kättare?
Kött. Hemligheten bakom att kontrollera vilda fåglar.
Vi är väl inte svartsjuka på en häst?
Vi bråkade, det är hela saken. Hoppades jag...
Jag dör hellre än tillbringar livet med att hoppas på ditt och datt.
- Köp något åt henne. Lite nipper. - Marion kan inte köpas.
Alla kvinnor kan köpas. De är bobyggare.
De vill skydda avkomman. De är som djur, faktiskt.
Er saracenske gäst undrar om ni dinerar med honom.
- Redan? Vad har ni lagat åt honom? - Gethjärna.
Ge honom den här. Jag kan inte fatta att saracenerna äter sånt.
Det kan inte jag heller.
Men vår saracenske vän tror nog att vi bara är artiga.
Vi måste behaga honom för att få som vi vill.
- Ni måste se vagnen! Den är unik! - Jag har aldrig sett nåt liknande.
Individuell fjädring, förstärkt chassi...
Vilken skönhet! Ägaren är nog rik.
- Det här är inget engelskt trä. - Den är fantastisk!
Det är cederträ. Pappa använde det till dolkskaft. Det är lättarbetat.
Den måste ha fastnat i stormen för två veckor sen.
- Titta, det är nån slags lista. - Är det en vägbeskrivning?
Den beskriver vägen till slottet, tror jag.
Sheriffen har visst en rik gäst.
- Vad är det, John? - Där! Där!
Ta det lugnt. Vad är det med dig?
- Skoja inte! Det är häxeri! - Knappast.
Hantverket är fint, men den är otäck. Robin...
Sheriffen omger sig med märkliga vänner.
- Släpp den, Robin! - Det är bara en mask.
Men snälla ni...! Skärp er nu.
Jag tycker inte om överraskningar.
Den här lär du tycka om.
Han är underbar...
Men jag kan inte ta emot honom. Tänk vad han måste ha kostat.
Jag kan försörja dig. Det har jag försökt bevisa länge.
- Gör mig till viljes. Provrid honom. - Som du vill.
Vi ska laga lite mat. Det är mycket lugnande. Förstår du?
Det tar jag som ett ja.
Här har vi fläsk, morötter, lök och palsternacka.
De flesta skulle kalla det gryta.
Men jag kallar det "Much Touch".
Man tar sagda ingredienser, skär dem i bitar-
- spetsar dem på en avbruten pil och tillagar dem över öppen eld.
Resultatet är mycket intressant. Jag lärde mig det på Cypern.
- Där kallas det... - Shish kebabi.
Då vet du hur utsökt det är.
Borde han verkligen få ha kniv?
Han har faktiskt ett namn. Han heter...
Han heter Harold.
Det här kanske är ditt sanna kall. Man borde kunna leva gott på det här.
Man ställer en vagn utanför ölstugan om kvällarna och säljer mat från den.
Såna här, lite gryta och köttpaj. Man kan tjäna storkovan!
Min kusin såg en man förvandlas till en groda. Utanför Dorchester!
- Din kusin är alltid full. - Ja, men ändå!
Vi har en middagsgäst. Inte du också!
- Vad är det där?! - Inget jag vill befinna mig inuti...
- Det liknar ett tortyrredskap. - Det är inte kristligt.
Gör inte så! Det kan orsaka svärmar av gräshoppor. Strömmar av blod!
De tror att en häxmästare hälsar på i slottet.
En farlig österlänning! Ett monster under sängen!
Titta! Det fungerar redan.
Nåt så groteskt kan inte vara av godo.
- Saracensk ondska! - Den är inte min!
- Torterare! - Lugna dig. Hon är en av oss.
Lyssna på mig: Släpp kniven.
Varför gjorde du så? Han litade på mig. Han tänkte släppa kniven!
Förstår ni nu? Det är så det fungerar. Rädsla...
Det ser verkligen... utsökt ut.
Sådan exotisk mat serveras mycket sällan i mitt land.
Verkligen? Det var inget besvär.
- Bara ni känner er hemma, så... - Bismallah.
Sannerligen. Bismallah.
- När börjar vi arbeta? - Vi kan inte börja utan prins Johan.
Två veckor har redan gått. Vi måste börja vid nästa fullmåne.
Ha lite mer tålamod, snälla ni.
Finns det något vi kan göra för att er väntan ska bli uthärdlig?
Nej. Jag vill fortsätta.
Om inte prins Johan kan komma hit kanske jag kan åka till London.
- Det vore kanske lättare. - Ni är inlåst för er säkerhets skull.
Ni underströk själv hur hemligt det här är.
Låt oss börja, då! Med eller utan prins Johan.
Vi har ett talesätt: Slit och släp är blott den fattiges lott.
- Vi ska dra upp vagnen ur leran. - Nej!
Vi måste ha nåt att låsa in Harold i. Vagnen blir perfekt.
Jag stannar här. Här är jag trygg.
Du skojar! Sherwoodskogens störste man är rädd för skuggor?
Inga skuggor. Djävulen!
Will, gå till Nottingham och ta reda på vem som är på slottet.
Vi måste hjälpa Lille John.
Säg inte att Nattväktaren har nallat av vinsten!
- Vissa njuter av att vara givmilda. - Det här är en stor gåva.
Säg mig - var njutningen stor?
- Och hur återgäldar du honom? - Prova att själv ge mig något.
Du kommer bara hit för att be om hjälp. Som nu, till exempel. Nå?
Har vi nån gäst på slottet? Ägaren var på väg dit.
- Vi tror att han kommer österifrån. - Ni tar för mycket svamp.
- Mina män tror att han är trollkarl. - De tar för mycket svamp.
Visst, men vi måste veta vem han är.
- John lämnar inte ens skogen. - En till som bara gör det han måste.
Jag ska se vad jag kan göra.
Oroa dig inte. Det är för din egen säkerhets skull.
- Eller för vår... - Vad gjorde jag?
- Du... förstörde kebaben. - Du behöver inte ljuga.
Du försökte döda Djaq eftersom hon är saracen.
Underligt, med tanke på att du nyss försökte bränna en kristen kyrka.
- Bestäm dig nån gång. - Se upp för saracenen!
- Saracenen förstör ditt sinne! - Hör på mig.
Djaq må vara en flicka, men hon är ändå en av grabbarna.
- Vet du när du får dina utbrott? - De kan utlösas av vad som helst.
Jag ser ett barn fiska i floden.
Jag tittar ner i vattnet.
Vattnet är fullt av lik.
- De ligger där och ruttnar. - Du vet, alltså.
- Var var du? - Nicaea. Tripoli.
- Paflagonien. - Vi var i Akko.
Du drömmer väl också?
Naturligtvis. Det är vårt straff.
Sånt väsen för en mask...! Kom. Du är inget djur.
- Nej, det är bättre såhär. - Bättre för vem?
- När en går in, går den andre ut. - Ja, sir.
Marion. Så omtänksamt av dig.
Jag tänkte att er gäst kanske vill smaka på traktens frukt.
Nej, han tycker inte om den sortens mat.
Du får inte vara här, Marion. Så lyder ordern.
Order, order... Har du glömt att vi är förlovade?
Att du ger mig order är ganska opassande.
Har ni hört? Hans röst är inte så pjåkig.
Jag har inte hört nåt sånt sen...
Sa du inte åt vår gäst att jag sov? Måtte de komma snart!
- Ni är bestämt morgonpigg. - Jag har fått en strålande idé.
- Jag ska hämta min vagn. - Det gamla vraket? Ni ska få en ny.
Om inte prins Johan anländer idag vill jag gärna hämta vagnen.
Den tillverkades särskilt åt min far.
Isåfall kan jag förstås inte neka er.
- Ni är en högst älskvärd värd. - Bismallah!
Väck Gisborne. Om inte jag får sova, får inte han det heller.
Han ska hålla saracenen nöjd, så att han tror att han är fri.
- Ni lurar mig väl inte, Malik? - Det var här någonstans.
Allt ser likadant ut. Grönt överallt!
- En främling har lämnat slottet. - Vad då för främling?
- En saracen. - Andarna kan angripa närsomhelst.
Han red ut i gryningen med Gisborne.
- Vart red han? - Hitåt, in i skogen.
- Masken kan dra honom hit. - Inget kommer att dra nån nånstans!
Ska vi gå och se vem han är? Kom igen, John! Möt din rädsla!
Det är ingen fara, John.
- Ska vi ta oss an mörkrets makter? - Ja!
Det är en saracensk man!
Lyssna nu. Såhär ska vi göra...
- Få se hur illa skadad hon är. - Vagnen ska ingenstans...
Hon är fortfarande hel. Utmärkt saracenskt hantverk!
Antingen gör vi på mitt sätt, eller också förvandlar du mig till groda.
Nej!
- Säkert att han inte skadas? - Har vi något val?
Han är alldeles för farlig. Vi måste kunna kontrollera honom.
- Det måste finnas ett annat sätt. - Han dödade mig nästan.
- Det smakar jordgubbar. - Hugg ihjäl mig istället.
Det är inget gift. Det hjälper dig att somna.
- Litar du på henne? En saracen? - Ja.
Och du borde lita på mig.
Det smakar faktiskt jordgubbar.
Jag gillar jordgubbar. Det smakar hemma.
Nå, John? Vad är det med honom som är så mäktigt?
Ers Excellens...!
- Vad är det här för trams? - Förlåt oss, ers Excellens.
- Fint att nån här kan visa respekt. - Vad sysslar ni med?
Det här är prins Malik al-Ayyubi-n-Shadi!
Han är Saladins nevö! Jag har tjänat hos honom.
- Den Saladin...? - Ojsan...
Han är en kunglighet. Fall på knä.
Ingen faller på knä för någon! Inte i den här skogen.
- John. Kom och hälsa på... - Dig tycker jag inte om!
Mina vänner har frågor om masken.
Vad har ni gjort? Nu kan jag inte skänka bort den.
- Är det en gåva? - Det var en fredsgåva.
Fred? Skulle han gilla att få nålar i skallen?
Så går det när kusiner tillåts gifta sig.
Den används för undervisning.
Att sätta nålar på särskilda ställen på kroppen kan bota sjukdomar.
- Det låter som mysko magi. - Det är vetenskap, inte magi.
- Ni är läkare, alltså? - Förstår du, John? Han är läkare.
Jag är inte läkare, utan ambassadör.
Det här är en gåva till prins Johan för att fira vårt nya fredsavtal.
- Vill prins Johan ha fred? - Jag vill ha fred.
Heliga landet är höljt i blod.
Tusentals män dör, på båda sidor.
Det är inte Allahs vilja.
Det är allas vår plikt att stoppa det här barbariet.
Jag är här för att förhandla med prins Johan och sheriffen.
Om ni vill ha fred, är det de sista ni ska tala med.
- Allt de har sagt är lögn. - Varför ska jag tro dig, då?
Du och ditt rövarband med skrockfulla, ignoranta laglösa...
Jag kräver att ni släpper mig.
- Ursäkta, men vi fångade er nyss. - Släpp mig.
Annars får blodet från tusentals fläcka ert samvete.
Ni bad mig ta ut honom i skogen. Jag ska hitta honom.
En lösensumma kräver en gisslan! Ska jag ge dem dig istället, eller?!
- Saracenerna tycks inte ha bråttom. - De kommer!
Öppna porten!
Vem sa att solen bara lyser över de rättfärdiga?
Han har återvänt. Han tror faktiskt att vi ska fredsförhandla.
En sådan djärv man... och ändå så korkad.
Korkad...
Fina ben! Hästen, menar jag.
Det är nåt på gång. Ingen får komma nära slottets gäst.
Bra att Gisborne står för gåvorna. Du förtjänar ingen från mig.
Guy är ovanligt givmild. Det måste gälla affärer.
Det är en prins som vill fredsförhandla.
Med sheriffen? Ingen förbereder något möte.
Du förvånar mig, Marion.
Hur kan Gisborne tjäna pengar på en saracensk ambassadör?
Det är en lösensumma. Han är gisslan, men tror att han är gäst.
Han blev grundlurad. Lösensumman är säkert på väg hit.
Njut av hästen medan du kan. Den blir nog beslagtagen snart.
Så, ja... Luta huvudet mot stammen.
Dags för en dos till.
- Inte mer. - Är det säkert att du mår bättre?
Det är första gången du har sovit fridfullt.
Det är ingen sömn. Det är att vara levande död.
Om jag ska dö, så låt mig dö som en soldat.
Inte som en invalid.
Du behöver inte vara någondera.
Din själ kan läkas så småningom.
Jag såg också fasorna, och ibland vaknar jag om natten.
- Men ändå... - Du såg dem, men jag utförde dem.
Ser du de här?
De fångade mig, plågade mig...
...torterade mig tills jag dödade mina egna.
Dödandet var det enda som dövade smärtan.
Jag är ett monster. Jag kommer att brinna i helvetet.
Vilka är "de"?
- Vem gjorde såhär mot dig? - Måtte du aldrig behöva träffa dem.
- Allan... - Det ser inte ut som nån lösen.
- Det är ingen lösen. - Jodå. Vit flagg och kvinnor...
Det här är fel, Robin. Muslimer får inte dyrka mänskliga avbilder.
Föga förvånande. Det är ju knappast nåt mästerverk.
Jag tror att det är Al-Shuj'aan - Saladins lönnmördare.
Bara en av dem är beväpnad!
Pengarna kan mätta många munnar. Vi tar dem.
Nej, Robin!
Det är ingen tillbedjan. Det är stridsträning.
Du lyssnar inte på mig, för jag är kvinna.
- Gör inte samma misstag med dem. - Jag lyssnar.
Inga fler undanflykter! Förhandlingarna måste inledas ikväll!
- Varje dag dör ännu fler oskyldiga! - Blablabla...
Tag er i akt. Jag har hört rykten om att ni har oärliga avsikter.
- Rykten? Det menar ni inte...! - Jag insisterar.
Om vi inte börjar förhandla idag åker jag ensam till prins Johan!
Gisborne, det här är vad du har att vänta dig.
- Han börjar låta som en hustru. - Hur vågar ni förolämpa mig?
Två ord: Fred? Avblåst. Släng honom i fängelsehålan.
Sheriffen! Kom tillbaka!
Prinsen tror att han ska förhandla och sheriffen väntar på lösen.
Ingen av dem vet att Saladin sände lönnmördare istället, så...
Så vi gör ingenting! Vi låter dem döda sheriffen och rädda prinsen.
- Det låter bra. - Nej. Al-Shuj'aan räddar ingen.
De är mördare. Det är vad de gör. Döda, eller dö själv.
- Vad gör de här, då? - De ska döda prinsen.
- Skulle Saladin döda sin egen nevö? - Han vill ha ett rättvist avtal.
- Varför sände han hit honom, då? - Prinsen for på eget bevåg.
- Vi måste rädda prinsen. - Han vill ju inte.
- Kriget är inte vårt problem. - Du har fel, Allan!
Kriget är här, i vår skog!
Han var en vanlig engelsman som brukade jorden och älskade sin fru.
- Han är ogift. - Det är ett exempel.
Sen tvangs han dra ut i korståg. Se på honom! En sorglig spillra.
Varje dag förgörs bra män som Harold i kriget.
Bara fred kan få stopp på det här.
Vem kallar du sorglig?
- Ni flydde från kvinnor. - Känner du till dem?
Jag vet vilken del av helvetet Al-Shuj'aan kommer ifrån. Härinne...
Var det de som gjorde såhär mot dig?
Är det nån som vet vad de pratar om?
Det är vad vi pratar om.
Krig är mer lönsamt än fred. Särskilt idag.
Bara de inte lurar oss.
Då får de sin prins tillbaka i motsvarande mängd - del för del.
- Salaam aleikum. - Jaja. Salaam aleikum.
Min efterlängtade lösensumma...
- Nyckeln, tack. - Ett smakprov ur skatten.
Trevligt, men jag skulle föredra att få nyckeln.
- Först vill vi se vår prins. - Visa honom till fängelsehålan.
- Vad är det nu, då? - Jag kan inte lämna kvinnorna här.
Jag hade hoppats slippa att visa gästfrihet.
Då, så. Lämna vapnen utanför. För prinsen till mitt gemak.
Här har vi vår prins.
- Nej! - Ta honom till Stora salen.
- Jag har inte fått honom än. - Jag har inte fått pengarna.
Ni ger mig inget val. Här är nyckeln.
Gisborne! Hjälp mig!
Vakter! Nej, vänta! Snälla!
Ta honom! Ta prinsen!
Glöm lösensumman. Ni får honom gratis!
Ni har missförstått. Vi ska inte rädda prinsen.
Han ska begravas tillsammans med allt prat om fred!
- Var är prinsen? - Glöm honom! Skydda mig!
Ni ska få er prins. Han är i Stora salen.
Will, ta hästarna till östra porten. Vi hämtar Malik.
Lämna mig inte!
- Ta fast dem! Stoppa dem! - Strunta i oss. Bevaka utgången!
- Ni hörde vad han sa! - Är sheriffen på vår sida?
- Dårar förtjänar ingen räddning. - Än är ni inte räddad, Malik.
Blablabla! Håll klaffen, va?
- Bakom mig. - Har ni några idéer?
Much, Djaq och John - ditåt.
Allan och Vaizey följer med mig. Gör det, annars dör vi.
Kom igen, då!
Beredda? Nu!
Jag avskyr det här! Det är inte roligt!
Få ut Malik! Nu!
En, två...
Håll er bakom mig.
Tre!
Se till att få prins Bismallah ur min åsyn!
Motviljan är ömsesidig.
Och Locksley! Kom ihåg...
- Imorgon är allt som vanligt. - Det ser jag fram emot.
- Har ni aldrig gjort det förut? - Jag har studerat teorin.
- Fungerar det? - Fråga honom.
- Hur känns det? - Inte så illa.
Det var länge sen jag kände så.
- Hur länge ska nålarna sitta i? - Jag vet inte.
Jag skickar mer information när jag når Jerusalem.
Det behövs inte. Jag följer med och skyddar er på resan.
- Ska du återvända dit? - Jag får ingen ro förrän det är fred.
Du kanske hoppas förgäves.
Det tror jag inte. Tänk på saken:
Saladin skickar sina bästa lönnmördare, men jag överlever.
Det är Allahs vilja. Allah vill ha fred.
Saladin må vara hänsynslös-
- men han är även en god muslim. Han måste följa Allahs vilja.
Lycka till.
Otroligt, vad ett par nålar på rätt ställe kan uträtta.
Det var nog inte bara nålarna. Du förstod honom.
- Du gav honom nytt hopp. - Jag gjorde inget. Jag lyssnade bara.
Det kanske är den verkliga magin - att lyssna.
Varför lyssnar du inte mer på mig i så fall?
Vad? Förlåt, sa du något?
Du pratar om att lyssna, men själv hör du inget!
- Vasa? - Du pratar om att lyssna...
Mycket lustigt. Mycket lustigt!
- Du lyssnar faktiskt inte. - Det gör jag visst!